Tidigare i The Walking Dead...
Vi är vänner med bruden med svärdet och grabben med hatten.
- De attackerade oss. - Jag tror dig inte.
- Vad fan är detta för människor? - De är inte människor.
Vi måste ta oss till stängslet!
Ni måste följa med mig.
- Vi måste gå. - Gå vart?
Nånstans långt från det där.
Sakta i backarna.
Du ville inte vara där.
Det är därför jag försökte prata med dig.
Glenn berättade att du räddade hans liv.
Han räddade mitt.
Det är väl så det funkar för oss?
Visst.
Få dig nåt att äta. Vi börjar gå vid soluppgången.
Jag pratade med Rick.
Några av dem vet vad du gjorde i fängelset.
Daryl, Maggie.
De accepterar det. De skulle inte vara här annars.
Jag ska prata med resten av dem. Och be dem acceptera det också.
Det behöver de inte.
Det behöver de.
Det är bara så.
Vi behöver inte berätta om flickorna. Det vill jag inte.
- Varför? - Jag behöver glömma det.
Jag tar det här.
Det där är precis varför vi inväntar rätt tillfälle.
Ja, det låter vettigt.
Jag är skyldig dig allt.
Det är du skyldig Tyreese. Han var i fängelset.
Du tog dig tillbaka dit.
Den var i ett av deras lagerrum.
Jag såg dem döda honom. Den där grabben.
Jag vet fortfarande inte vad du gjorde-
-men jag vet att du kände till saker som inte jag gjorde.
- Jag skickade iväg dig till... - Du sa att jag kunde överleva.
Du hade rätt.
Jag skickade iväg dig till det här och nu ansluter vi oss till dig.
Tar du emot oss?
Tack.
Jag vill inte prata om det.
Jag kan inte.
Jag vill bara glömma det.
Okej.
Det var inget.
Svensk översättning: - StoraStyggaVargen -
Vi ger oss.
Inga spår, ingenting.
- Så det du hörde igår kväll... - Det var mer vad jag kände.
Om någon bevakar oss hade det hänt något.
Håll er nära.
- Redo för lite betong under fötterna? - Jag tror det är dags.
Det är som musik för mina öron.
Vi tar nästa väg vi hittar och tar oss norrut tills vi hittar ett fordon.
- Okej? - Okej.
Skynda på.
- Våta strumpor. - Kalla fötter.
- Myggbett. - Klådan påminner dig om att du lever.
- Faror runt varenda hörn. - Aldrig en tråkig stund.
- Den heta solen bränner. - Kom igen, en fantastisk solbränna.
Jag sa det och jag menade det.
- Ingen avskildhet. - En fängslad publik.
En till.
- Han är fan expert på det där. - Vad var det?
En liten lek. Det goda i det onda.
Hjälp! Hjälp mig någon, hjälp!
Pappa, kom igen. Kom igen!
Hjälp! Kan någon hjälpa mig!
Hjälp!
Hjälp! Hjälp!
Hjälp!
Det är klart. Håll vakt.
Kom ner.
Är du okej?
Ursäkta.
Ja. Tack.
- Jag heter Gabriel. - Har du några vapen på dig?
- Ser det ut som jag bär vapen? - Vi struntar i hur det ser ut.
Jag har inga vapen överhuvudtaget.
Guds ord är det enda beskydd jag behöver.
Det såg inte så ut.
Jag ropade på hjälp. Och hjälp kom.
Har ni...
...någon mat?
Allt jag...
...jag hade kvar tappade jag.
Vi har lite pecannötter.
Tack.
Det är ett vackert barn.
- Har ni nåt läger? - Nej. Har ni?
- Jag har en kyrka. - Håll händerna ovanför huvudet.
Hur många vandrare har ni dödat?
- Inga faktiskt. - Vänd dig om.
Hur många människor har ni dödat?
Inga.
Varför?
För att Herren förkastar våld.
Vad har ni gjort?
Alla har vi gjort något.
Jag är en syndare.
Jag syndar nästan varje dag.
Men de synderna bekänner jag till gud-
-inte främlingar.
Ni sa att ni har en kyrka?
Du. Tidigare-
-bevakade ni oss?
Jag håller mig för mig själv.
Nuförtiden är folk lika farliga som de döda, eller hur?
Nej, folk är värre.
Jag bevakade er inte iallafall.
Jag har inte varit bortom bäcken vid min kyrka många gånger sen det började.
Det är det längsta jag gått innan idag.
Eller så kanske jag ljuger.
Jag kanske ljuger om allt och det kanske inte finns nån kyrka.
Jag kanske leder er i en fälla så jag kan stjäla alla era ekorrar.
Medlemmar av min flock har sagt att mitt sinne för humor kunde vara bättre.
Ja, det stämmer.
Vänta.
Kan vi kika runt lite först? Vi vill gärna behålla våra ekorrar.
DU SKALL ICKE DRÄPA
Låt oss ej tröttna på att göra gott tids nog får vi skörda om vi ej ger upp
Jag tillbringade månader här utan att gå utanför dörren. Hittar ni nån därinne-
-skulle det vara ganska överraskande.
- Tack för det här. - Vi hittade en skolbuss på baksidan.
Om den inte funkar tror jag vi kan fixa den på en dag eller två.
Prästen säger att han inte vill ha den. Det ser ut som transporten är fixad.
- Du förstår vad som står på spel? - Ja, det gör jag.
- Nu när vi kan hämta andan... - Om vi saktar ner händer det alltid nåt.
Vi behöver förnödenheter, vad vi än gör härnäst.
Det är riktigt. Vatten, mat, ammunition.
Skolbussen åker ingenstans. Jag tar med lite vita bönor till dig.
Vi gör som Rick gör. Vi delar inte på oss igen.
Som han sa...
Vi vill gå med er, men... som hon sa.
Hur har du överlevt här så länge?
Var har du fått förnödenheter ifrån?
Tur. Vår årliga konservinsamling.
Allt rasade samman efter den var klar.
Jag var ensam.
Maten räckte länge. Och sen började jag leta runt.
Jag har rensat varenda ställe i närheten.
- Utom ett. - Varför inte det?
- Det är fullt. - Hur många?
Ett dussintal. Kanske fler.
- Vi klarar av ett dussin. - Bob och jag följer med.
Tyreese borde stanna här och skydda Judith.
- Är det okej? - Visst.
Vill ni ha hjälp med henne-
-vad som helst, så finns jag här. - Det är jag tacksam för.
Och allt annat också.
- Jag ritar en karta. - Det behövs inte, du följer med oss.
Jag är inte till någon hjälp. Ni såg mig.
- Jag är inte till nån nytta runt dem. - Du följer med oss.
- Jag litar inte på honom. - Varför?
Varför litar du på honom?
Alla kan inte vara dåliga.
Nåväl...
Jag litar inte på killen. Det är därför jag tar med honom.
Men han kan ha vänner. Så jag vill att du är på din vakt-
-och hjälper Tyreese att skydda Judith, okej?
Så, nu ska du lyssna på vad jag säger.
Okej.
Du är inte säker.
Hur många människor du än har runt dig-
-eller hur säkert än området verkar, vad någon än säger-
-vad du än tror, så är du aldrig säker.
Det tar bara en sekund. En sekund och sen är det över.
Släpp aldrig ner garden, nånsin. Jag vill att du lovar mig det.
- Jag lovar. - Okej.
Pappa.
Du har rätt. Jag är stark, det är vi båda.
Men vi är starka nog att fortfarande hjälpa folk.
Och vi kan ta hand om oss själva när saker går snett.
Och vi är starka nog att inte behöva bli rädda-
-och inte behöva gömma oss.
Han döljer nånting.
Jag ska vara försiktig, pappa.
När du sa att de inte får leva hade du inte fel.
Vi pressar oss själva och släpper saker.
Sen släpper vi lite till och lite till.
Och sen helt plötsligt finns det saker vi aldrig kan få tillbaka.
Saker vi inte ens kan hålla fast vid om vi försökte.
Washington kommer bli av, Rick.
- Jag har inte bestämt om vi ska med. - Jag vet, och det är lugnt.
Men du har sett hur Abraham kämpar. Han kommer dit och Eugene botar det här-
-och du kommer hamna på ett ställe där allt är som vanligt igen.
Men om man släpper för mycket längs vägen kommer det aldrig fungera.
För då är man tillbaka i den riktiga världen.
Det här är den riktiga världen, Bob.
Nej, detta är en mardröm och mardrömmar tar slut.
Jag är ledsen, men jag säger det. Washington blir det, du kommer säga ja.
Det är redan satt i rörelse. Du kan inte kämpa emot stadshuset.
Det kanske är en av de grejerna man inte ska släppa.
Okej, jag fattar. Du vill inte prata om det.
- Är du okej? - Det måste jag vara.
Vi får börja om. Vi allihop.
- Du räddade oss helt ensam. - Vi hade tur.
Vi borde vara döda.
- Jag kollar den. - Okej.
Du. Vi är inte döda.
Och det som hände hände.
Låt oss börja om.
- Det vill jag. - Det kan du.
Vi lämnar den här som backup om nåt går snett vid kyrkan.
Vill du att jag ska ta en?
Nej.
Jag ville inte säga nåt när vi hittade stället i telefonkatalogen men-
-men jag har svårt att tänka mig att det finns nåt kvar i vapenaffärerna.
Det ser inte särskilt lovande ut.
- Var det en vandrare? - Ja, det var en vandrare.
Allvarligt?
Det var en trave kartonger och en mopp, jag snubblade.
- Men jag hittade det vi letade efter. - Hittade du nånting?
Tre ljuddämpare gömda i en minikyl.
Regel nummer ett vid sakletande, allt som finns kvar är gömt.
Vi är framme.
Det här var matbanken. Den försörjde hela countyt.
Alla konserver i min kyrka skulle ha hamnat här.
Om ett avlopp kunde spy så är det så här det skulle lukta.
Vattnet har runnit genom det där hålet ett bra tag.
Och verkligen slemmat till stället.
Vi kan använda hyllorna till att stänga dem ute.
Ja, så gör vi, Sasha.
Så får vi göra.
Ner för de hyllorna.
Hallå. Jag sa att du följer med oss.
Gå! Gå!
Här kommer de. Ta högersidan.
- Jag ser tre här. - Fixar du det?
Vi måste hämta Gabriel.
- Vad hände? - Jag vet inte.
Okej, vält hyllorna på de framför oss. Vi slår oss igenom och så tar jag honom.
Nu!
Den vet jag hur man får upp.
Bob!
Är du okej? Bob, är du okej?
Jag mår bra nu.
Jag är ledsen. Jag fick panik.
- Jag sa ju att jag... - Kände du henne när hon levde?
Ja, jag fattar.
Du bekänner bara dina synder inför gud.
- Saknar du svärdet? - Det var inte mitt från början.
Jag hittade det när allt började.
Hur blev du så duktig?
Det var bara jag och dem härute-
-hela dagarna, varje dag-
-under en väldigt lång tid.
Jag vet vad det var, men det var inget liv.
Inte som idag.
Snubbla runt i en meter slem för lite ärtor och morötter, det är livet.
Jag saknar Andrea.
Jag saknar Hershel.
Jag saknar inte det som var innan. Jag saknar inte svärdet.
Hej. Tyreese sa att du var på baksidan.
Följ med in. Vi har hittat mat. Ganska mycket.
Bra.
Vad är det?
De där rivmärkena. De är djupa. Som knivar eller nåt.
Någon försökte ta sig in.
Jag hittade nåt annat också.
Jag vet inte vad som har hänt men vad det än är-
-så klarar vi av det.
Det behöver ju inte betyda att Gabriel är en skurk, men-
-nånting betyder det.
DU SKA BRINNA FÖR DET HÄR
Säg, ah.
Jag skulle vilja utbringa en skål.
Jag ser mig omkring-
-och jag ser överlevare.
Varenda en av er har förtjänat den titeln.
- För överlevarna. - För överlevarna! Skål!
Är det allt ni vill vara?
Vakna på morgonen, slåss mot de odöda-
-leta efter mat, gå och lägga sig med båda ögonen öppna, skölja och börja om?
För det kan ni göra. För ni har styrkan.
Och ni har kunnandet.
Saken är den, med ert kunnande är det en ren kapitulation.
Vi ska ta Eugene till Washington och han ska få de odöda att dö-
-och de levande ska ta över igen. Det är inte illa för en sån liten resa.
Eugene, vad finns i DC?
Infrastruktur konstruerad att motstå pandemier även av sån här omfattning.
Det betyder mat, bränsle och en fristad.
En omstart.
Hur det än går-
-hur lång tid det än tar för omstarten att börja så är ni säkra där.
Säkrare än ni varit sen allt det här började.
Följ med oss.
Rädda världen för den lillas skull.
Rädda den för er egen skull.
Rädda den för dem därute-
-som inte har något annat kvar än att överleva.
Vad sa du? Jag tror hon vet vad jag tänker säga.
Hon är med. Om hon är med, är jag med. Vi är med.
Då kör vi.
Okej. Jag tänker inte låta min bror vara ensam om att hålla den där babyn.
Vänta.
En till.
- Är du okej? - Ja.
Jag var vid fängelset. Med Guvernören.
Jag visste inte vem han var eller vad han var kapabel till.
Och jag visste inte vilka ni var.
Jag ville inte dölja det.
Att jag var där.
Du är här med oss nu.
Tack för gästfriheten.
Jag är förvånad över att ni lät oss dricka ert nattvardsvin.
Det finns ingen kvar som tar nattvarden.
Vinet är bara vin innan det blir välsignat.
Ni döljer nåt. Och det är uppenbart att det är nåt ni inte kommer undan.
Det är er sak.
Men de här människorna-
-de här människorna är min familj.
Och om det du döljer skadar dem på något sätt-
-så dödar jag dig.
Vad gör du?
Jag vet inte.
Kom.
Vad gör du? Vad gör du!?
De har Beth.
Kom igen. Hoppa in.
Håller du på att vakna? Börjar du vakna till liv?
De goda nyheterna är...
...att du inte är död än.
Det är väl en lättnad, eller hur?
Men hoppas inte för mycket på ordet än.
Det driver dig bara till vansinne, Bob.
Jag skulle vilja förklara mig lite. Du förstår, vi ville inte skada er...
...förut.
Vi ville inte sära på er grupp eller skrämma er.
Det är inte sånt vi vill göra.
Det är sånt vi måste göra.
Ni och ert folk tog vårt hem ifrån oss.
Det är helt okej. Nu är vi härute som alla andra-
-och försöker överleva.
Och för att göra det så måste vi jaga.
Det var inte så i början, att vi åt folk.
Det utvecklade sig så. Vi utvecklades.
Vi var tvungna.
Och nu är vi förpassade till att bli jägare.
Jag sa ju det. Jag sa det till dig. Ingen återvändo, Bob.
Jag hoppas bara du förstår-
-att inget av det som kommer hända dig är personligt.
Du har satt oss i den här situationen och det är nästan lite kosmisk rättvisa-
-att det skulle bli du, men...
...vi hade gjort det här mot vem det än var.
Det ska vi.
Men, i slutänden, hur mycket vi än hatar det här...
...så måste man ju äta.
Om det får dig att må bättre...
...så smakar du mycket bättre än vi trodde.
Nästa vecka i The Walking Dead:
Vi är bevakade.
Och nu är tre av oss borta. Allt det här hänger ihop.
Gå in!
Vad gjorde du? Vad har du gjort!?